SØR-VIETNAM 1962
"Godt gjort, Bo Tat!"
"På tide å gå hjem, Linh!"
Linh!
6 ÅR SENERE
Opp med dere! Jeg heter Doyle og dere skal fly meg. Nå drar vi.
Kaptein Doyle, den vanlige ruta går ikke.
For mange nordvietnamesere. Vi må ta turistveien.
Kl 2!
"Bestefar Charlie" har en 51-er. Han er her hver dag.
Og bommer hver eneste gang.
Pent, Charlie!
En til?
Takk for skyssen!
Bedervet rotte? Rottene her gjør folk syke. Slanger er bedre.
-Nei takk. -Er du kaptein Doyle?
Jeg heter Jhon.
-Hvor er kaptein Cahill? -Der oppe. Men hvil deg litt.
-Når vi har spist, drar vi. -Vi møtes der oppe.
Prøv med 30 kilo på ryggen.
Du er ikke vant til den tynne luften i høyden.
-Kjenner du kaptein Sam? -Jeg vet bare av ham.
Det gjør alle. Han er en legende. Hvor er han?
-Cahill? -Der er Sam.
-I hvilken hytte? -Nei, der?
Kaptein Samuel Cahill? SOG/OP 39?
Stopp!
"Dette er kaptein Doyle. Han skal overta etter meg."
Du er hedersgjest.
"Takk for deres mottakelse."
Vi har ventet på deg. Var det slitsomt å komme seg hit opp?
Viktige gjesters ankomst feires med vinseremoni.
Men de feirer til og med ankomsten av tirsdag!
Det er numpai, risvin. Det smaker som sukkervann og oppkast.
-Er det ikke for tidlig å bli full? -Du må drikke det. Alt sammen.
Du må ikke spytte ut noe. Det er en fornærmelse mot høvdingen.
-Nå kan vi kanskje gå og... -Først må du treffe Po.
-Landsbyens gamle? -Noe sånt.
Han kommer nå. Lukk øynene. Po vil ta på ansiktet ditt.
-Hva? -Man må ikke fornærme Po.
Det er verre enn å spytte ut vinen. Lukk øynene.
Lukke dem.
Der er nordvietnameserne. Siden montagnardene hjelper oss,-
-leter de etter grunner til bråk. Regel nr 1: Ikke gi dem en grunn.
Det var derfor dere ikke kunne fly direkte hit.
-Og regel nr 2? -Å ikke glemme regel nr 1.
Det skal jeg nok klare.
-Jeg må lære deg opp på en uke. -Jeg kan klare jobben alt nå.
-Hvordan da? Ifølge reglementet? -Fins det bedre måter?
Jeg må ordne noen saker. Jhon kan vise deg rundt.
Jeg er her for å overvåke ruten, ikke for å vises rundt.
Transportene begynner etter middag. Innen den tid bør du kjenne stedet.
Disse menneskene har reddet livet mitt.
-Hva er det? -Skogen gir oss så mye.
Vi gir gaver for å beskyttes av de gode åndene.
-Ikke bare et stort husdyr? -Nei, vi bruker elefanter.
Min far, hans far og hans far.
Krigen driver elefantene sørover. Dak Nhe har flaks som har en igjen.
Så bra for dere. Kan vi ikke..?
-Vi drar og ser på veien. -Senere, har Sam sagt.
Nå jobber du for meg! Hvor er veien?
Jeg har glemt det.
-Godteri? -Jeg har ikke noe godteri. Vekk!
-Jeg skal dele! -Godteri!
Godteri, godteri!
Jeg har bare en sjokoladplate. Skjønner dere?
Topp.
-Veien? -Ho Chi Minh-veien.
Er du skuffet? Det ble jeg.
Jeg ventet meg noe ordentligere, men det er jo bra.
Bombes den i stykker, flytter de den bare.
Med denne veien forsyner de en hel armé.
Se!
-Skulderholdt luftvernartilleri. -Andre sending denne uken.
"Amerika gir ikke bort noe gratis."
"Ikke glem det!"
-"Ikke skyt barnet mitt!" -"Hold kjeft!"
"Alle som hjelper amerikanerne må straffes."
"Oberst Nguyen, er dette virkelig nødvendig?"
"Du syns ikke jeg skal gjøre det, Quang? Da får du gjøre det."
-Du har ført med deg onde ånder. -Det var ikke min feil.
Gutten tok sjokoladen! Han stjal den og løp sin vei!
Ja vel, det var min feil. Jeg beklager at elefanten er død.
-Kunne jeg vekke den til live... -Vi vil ikke ha deg her! Gå!
Som du vil!
-Kanskje du kan det! -Hva da?
Tradisjonen er at klokka tolv på nymånefestens siste dag,-
-skal Ildens konge ri inn på stedets elefant. Vi må ordne det til fredag.
-Ordne hva da? -Duan.
Jeg lover at når Ildens konge kommer til landsbyen,-
-så blir det ikke til fots. Han skal skaffe en ny elefant.
Jeg har ikke tenkt å skaffe en elefant. Aldri!
-De hjelper oss! -Gi dem en traktor!
-En traktor holder ikke. -Så la være, da!
-Du har vært for lenge i jungelen! -Stille!
Landsbyens støtte er viktig for vår virksomhet.
Ordner vi ikke elefant, mister vi landsbyen.
Vi trenger den ikke.
Kanskje trenger vi den, kanskje ikke. Vi får ta det sikre før det usikre.
-Skaff en elefant. -Vi trenger hjelp. Fem menn holder.
Dere får to. To av mine beste og skarpeste.
Kom dere av gårde. Og ikke gjør meg flau.
Nei da, sir.
Stopp litt! Har vi ikke glemt noe?
-Hvem skal lede dette søte oppdraget? -Jeg!
Begge har sikkert gode grunner, men det får være. Like eller ulike?
Like!
-Menig Ashford? -Han er i teltet sitt.
-Ashford! Kom deg ut hit! -Sir? Han kommer ikke ut.
-Hvorfor ikke? -Han skal dimme om en uke.
Han tar ingen risker. Har ikke stukket nesen ut på to dager.
Hvem i helvete prøver å være morsom?!
Unnskyld meg.
Pakk og vær klar for avmarsj kl 13. Du er omplassert.
-Dette er en spøk? -Det er mildt sagt.
Du kan ikke. Jeg flyr hjem om sju dager.
168 timer.
-Det er så nær. -Kl 13, Ashford.
-Menig Farley? -Ja, sir!
Hva slags oppdrag er det? Eller er det hemmelig?
Ja, nettopp.
-Hvor er du fra, Farley? -Iowa, eller som onkel sa:
"Iowa er forgjeldete bønder." Han ble taus etter treskeulykken.
Mamma mener han er frisk. Det gjør ikke jeg.
-Har du vært på gård noen gang? -Ja, far har melkekyr.
-Så du er vant til dyr? -Ja, sir.
Men dyr er ikke glad i meg. Det har de aldri vært.
Så jeg hadde det ikke lett.
Det var derfor jeg vervet meg. For å slippe vekk fra dyrene.
Jeg trenger 25 Submariner-klokker à 300 dollar.
Jeg har venner som ikke respekterer menneskeliv.
Ber jeg om det, kan jeg få hodet ditt i en pose.
General, det er i orden. 425 dollar stykket. Det har vært en fornøyelse.
Hils til deres vakre hustru og datter.
Jeg mente ikke noe med det! Jeg må ta en annen telefon.
Hvor var vi? Jeg hadde hodet ditt i en pose.
350? Ja vel. Send dem til general John Richardson i Da Nang.
Takk. Men du bør allikevel la noen prøvesmake maten din.
-Jeg trodde du var død. -Du håpet at jeg var død.
-Hva er det du vil? -Du er innkjøpsoffiser. Vi må ha noe.
-Ikke morsomt. -En elefant til i morgen.
-Klarer du ikke det? -Ikke prøv deg med sånt, Cahill.
Alle vet at jeg kan skaffe hva som helst.
Men jeg skal ha fem dagers perm nå. I morgen slikker jeg sol på Hawaii.
-Du må skaffe oss en elefant. -Eller så?
Skal du trekke fram det med 64. bataljon? Kjøttet var litt gammelt.
Litt gammelt? Noen ble sittende på do i en uke.
Det er historie. Nå for tiden har jeg kontakter som beskytter meg.
Jeg vet andre ting om deg.
Ingenting du vet kan få meg til å miste flyet til Honolulu.
-30 mil midt i en krig! -Den får kjøre lastebil til Dak Nhe.
Det tar tre dager, pluss én til fots. Vi rekker fram til fredag!
Jeg hadde tenkt å fly.
Et fraktfly møter oss ved Ban Don. Så flyr vi elefanten till Dak Nhe.
Dine folk har elefanten før to i dag, og jeg er i Waikiki før kvelden.
Du ville ha en uke! Godt jobba, Poole.
Vi nærmer oss Ban Don.
Vi kan ikke lande i risåkeren, så vi får lande bak landsbyen.
Det har vært hett her. Sikkert rolig nå.
-"Sikkert"! Skal vi nøye oss med det? -Legg an!
Det var da ikke så ille. Det er ganske rolig her.
Vi fortsetter.
Du ville ha elefanter, Cahill. Her er de. De er dessuten fine.
Du prøver sikkert å lure på oss folk i elefantdrakt.
Y B'ham?
Jeg forhandler. Jeg har snakket med ham.
Han tror han er tøff, men jeg skal knekke ham.
"God dag. Vi ble enige om 40 000."
"Det blir ekstrakostnader: skatt, vask."
-"Jeg forstår." -"60 000."
"60 000? Nei, 45 000."
"60 000!"
"50 000."
-Du kan jo forhandle deg til alt? -Vanligvis, ja.
-Men han blåser i om det blir kjøp. -Hva vil han ha?
60 000 piastrer. Rekvisisjonen dekker bare 50 000.
10 000 er bare 150 dollar. Det kan vi tre hoste opp.
-50 000 er vårt siste bud! -Vi har penger!
Private midler skal ikke benyttes til tjenestekjøp. Forstått?
Gi ham budet vårt.
Nå skjønner jeg. Du har funnet en utvei.
Blir det ikke noe kjøp, er oppdraget avlyst. Akkurat som du vil.
Vi drar tilbake til landingsbanen og ber om et helikopter.
Kom, Poole.
50 000, da!
Bravo, Doyle.
Nådige herre, kan vi nå dra til elven og velge ut en elefant?
For 50 000 får dere ikke en fra elven. Dere får bare Bo Tat.
Bo Tat!
Bo Tat er hunn, ikke en hann. Gutten heter Linh og blir med Bo Tat.
-Nei, gutten blir ikke med Bo Tat. -Gutten blir med Bo Tat.
-Vi reiser langt. Linhs familie... -Han har ikke familie. Alle er døde.
-Døde de i krigen? -Nei, av en meteor.
-Jo, i krigen. -Hvilken side drepte dem?
-Spiller det noen rolle? -Gutten bør bli her.
Han hører ikke hjemme her. Han er nordfra.
-Vi tar ham med. -Nei, det gjør vi ikke.
-Jeg tar ansvaret for ham. -Nei!
-Kan noen av oss med elefanter? -Min feite kjæreste adlød ikke.
Mr Y B'ham, du vet vel hvordan man steller elefanter?
Etter et liv med elefanter, vet jeg ikke noe?
Er han sarkastisk, eller?
-Vil du bli med? -20 000 piastrer.
Ja vel.
Bra, Doyle. Mr Y B'ham er perfekt. Bortsett fra én ting.
Han stirrer ikke fordi han er vis. Han er helt blind.
Y B'ham er ikke blind!
Y B'ham er blind.
10 000 piastrer?
-Så pent det er her. -Jeg ser bare baken på en elefant!
Nå?
Jeg har prøvd vietnamesisk, khmer, fransk og jeh.
-Hold øye med ham. -Han er jo lett å se der oppe.
Kanskje det var vi som drepte familien. Kanskje han hater oss.
-Vi kan ikke stole på ham. -Nettopp! Ikke stole på Linh.
Linh og amerikanere stoler ikke på hverandre. Alt er helt topp.
Elefanten skal vinke farvel? Den skal ikke inn?
-Hvorfor ikke? -"Hvorfor ikke"! Det er en elefant!
Det går ikke med elefant i fly.
Hvis den rører på seg, kommer vi til å styrte. Da kan vi hilse hjem.
Det er noe å tenke på.
Den får bare komme om bord hvis den er død.
Jeg kan godt stille opp hvis dere er blitt for glad i den.
Rolig, Linh. Ingen skal skyte Bo Tat.
Har dere en pakke til veterinær David Poole?
Ja.
Bedøvelsesmiddel for dyr. Hun kommer ikke til å røre på seg.
-Bo Tat skal sove middag. -Det blåser jeg i.
Jeg har ikke fått ordrer om å frakte elefanter. Ha en fin krig.
Major. Du bør kanskje lese dette.
Dette er et hemmelig oppdrag som du ikke er informert om.
Er det noen som spør, frakter du tunfisk.
-Tunfisk? -Nettopp.
-Skal vi frakte en elefant? -Elefant?
10 minutter!
Jeg er ansvarlig for alt i lasterommet.
Beveger den seg en tomme, får dere se en flygende elefant.
Morsomt.
Brevet?
Skrevet av general Westmoreland. Jeg har åtte igjen.
Jeg kunne ikke skaffe bedøvelse for elefanter. Bare London Zoo har det.
-Hva er det, da? -For vannbøfler.
Ikke like sterkt, men øker man dosen, så...
Hun får en nå og en senere hvis det trengs.
Hvordan skal hun få svelget den?
Ifølge instruksjonene skal de ikke svelges.
Lykke til, veterinær Poole!
Jeg lovte å hjelpe til, ikke stikke hånda opp i ei elefantrumpe.
På tredje.
-Hva velger du? -Likt.
Stå stille, din store koffert.
-Du er snål. -Bra tenkt, Poole.
Nu må vi få henne om bord før den begynner å virke.
Du spøkte ikke? Bo Tat skal ikke inn i flyet.
-Hva? -Bo Tat liker ikke å fly.
-Hvor ofte har hun fløyet? -Hun liker ikke fly.
-Vi ordner en lastebil. -Vi tar flyet.
-Dette ordner jeg. -Gjør det, da!
Skynd deg før hun slukner her ute.
Er du snill amerikaner? Syns du at du er topp? Du er bånn!
Det er dere alle sammen!
-Forsiktig! -Be henne legge seg.
-Hva har dere gjort med Bo Tat? -Si at hun skal legge seg.
Teknisk knockout.
-Hva har dere gjort? -Hun er like hel.
Amerikanere dreper alt!
-Dere har drept Bo Tat! -Nei da.
Dere har drept Bo Tat!
Hun har det bra.
Hun sover bare.
Hva er det første du skal gjøre når du kommer hjem?
Kysse og klemme mamma.
-Og så, da? -Hente papirlommetørklær til henne.
Hun kommer til å tute og bære seg. Hva venter deg der hjemme?
En hammer. Brutter'n har et taktekkingsfirma i Fort Lauderdale.
Han vil at jeg skal bli deleier. Jeg har vært soldat for lenge.
På tide å begynne et ordentlig liv.
Hva er det du kysser?
-Ingenting. -Jo, si det.
Bare tull. Da jeg kom til Vietnam, tjente jeg i i Da Nang.
Jeg var redd og nervøs som alle andre, og jeg lengtet hjem.
Jeg gikk forbi en brusautomat, og plutselig trillet en cola ut.
Jeg drakk colaen og beholdt korken som amulett.
-Har den bragt deg lykke? -Jeg tror ikke på sånt.
-Men to år uten skader... -Får jeg kjøpe den?
-Jeg kan ikke selge den. -Jeg byr 20 dollar!
-Nei, behold pengene. -40 dollar, da?
-Hvis det er så viktig for deg. -Den er fra flaska han nettopp drakk.
Majoren vil snakke med deg, kaptein.
Farley, se på det store, vakre dyret. Går det an å ikke like det?
Vi har fått en stygg motvind. Gi småen den andre dosen.
Vi må gi elefanten den andre pillen, Poole.
Farley kom til å knuse den.
Hvor lenge sover hun?
En pille slår ut en vannbøffel i seks timer. Bo Tat er som tre av dem.
-Hvor lang tid har vi igjen? -En time, minst.
Jeg...brukte visst metrisk målestokk.
Var det deg?
-Den har våknet? -Sier du det? Dump den!
Trykk på knappen!
Skyt den!
-Steng luka! -Vi kommer til å dø!
Tilbake til cockpiten, lille pilot.
Vent! Ikke la meg være igjen her.
Jeg skal ringe president Johnson! Dette er typisk!
Gutter! Vent på meg, gutter!
Stopp!
-Bo Tat er redd! -Du må ikke bli borte for oss.
-Slipp! -Slipp ham!
-Da forsvinner han og elefanten. -Ellers blir Bo Tat borte for godt.
Jeg blir med ham.
"Vi har hverandre."
"Jeg lar ikke noe få hende deg. Du er min, Bo Tat."
"Jeg sa til amerikanerne at du ikke likte fly."
"Nå har de fått seg en lærepenge, ikke sant?"
"Bo Tat, unnskyld at vi skremte deg."
Bo Tat forstår amerikansk.
Vi skal ta deg med til et fint sted i fjellet der du får masse respekt.
Der luften er kjølig og frisk, og vannet er kaldt og godt.
Det stedet du kommer fra og der du hører hjemme.
Bli med.
"Jeg så dem komme fra et fly."
-"En elefant? Er du sikker?" -"Ja."
"En elefant. Hvorfor?"
"Jeg vet det!"
"Elefanten er republikanernes symbol."
-"Nixon er republikaner!" -"Ikke vær dum."
"Si fra til oberst Nguyen med en gang."
Vi er her. Ikke så langt fra Tuy Hoa. Kanskje halvannen mil.
Vi er framme i morgen. Da kan vi skaffe en lastebil.
-En elefant på lastebil i krigstid. -Bare blåbær.
Du får id-brikkene av gull hvis du får meg herfra.
Jeg kan ikke være her i natt. Bare send noen hit. Vent litt.
-Hva gjør du? -Ordner øl og biff.
Og feltsenger. Kanskje til og med is.
Etterpå kunne jeg være med piloten tilbake.
Kommer det et helikopter, vet fienden at vi er her.
Jeg ordnet elefanten! Jeg burde sitte på stranda nå, ikke se etter slanger.
-Slanger?! -Du burde ikke være her.
La meg ringe general Richardson. Han kan sikkert ordne noe for deg.
Fram med provianten! Vi sover her i natt!
Nå skulle du sikkert ønske at du hadde amuletten.
Hva er det du gjør?
H.A. skal snart hjem og håper han har flaks, så alt går bra.
-Vil du ha flaks? -Skal du selge en vietnamesisk kork?
Linh selger ingenting.
Her bringer elefanter flaks.
Vil du ha flaks, så ta i Bo Tat.
Ja, jøss.
Uflaks, da?
Plystrer du i mørket, kommer slanger og biter.
-Slanger. -Det fins verre ting.
Hvis man ser en ugle om natten, dør noen i familien.
-Var det det verste? -Nei!
Ugler er ingenting imot kråker. Ser du en kråke, får du fryktelig uflaks.
-Hva skjer da? -Hvis du ser en stor svart fugl...
Må du løpe.
Dette er virkelig et vakkert land. Det er sjokkerende.
-Ja, det minner litt om hjemme. -Har dere risåkrer i Iowa?
Nei, i Arkansas. Jeg mente at...
Hva mente du? Hva er det som minner om hjemme?
Den lammende luftfuktigheten? Insektene?
Eller at en krypskytter når som helst kan gi deg en kule i panna?
Poole, du ser ikke ut til å trives her. Hva er det?
Jeg stortrives. Det gjør alle.
Du er den eneste amerikaner i Vietnam som ikke vil være her. Slutt.
Kom igjen!
Kom nå!
-Hvor skal du? -De vil hjelpe til.
For helv... Misforstå meg rett.
Jeg vil gjerne gjøre gode gjerninger, men vi må skaffe en lastebil!
Det tar ikke lang tid. Dessuten kan det gi oss noe.
Kanskje du får stubben.
Gå og lek barmhjertig samaritan. Jeg fortsetter med jobben vår.
Bare gå og lek!
"Prøver de å få en elefant til Dak Nhe for å erstatte den vi drepte?"
"Den du drepte, Quang. Ingen amerikanske løfter skal holdes."
"De må ikke nå fram til Dak Nhe!"
-Hvor er alle sammen? -De kommer straks.
-Stor stubbe. -USA har vunnet noe uten å skyte.
Vi har tapt tid, og vi har ingen lastebil, så...
Hva med en gammel diesellastebil med fem meters plan? Er det bra?
De fikk den som u-hjelp, men har ikke råd til drivstoff.
Derfor fikk vi den som takk.
-Hvor lenge har du hatt Bo Tat? -Alltid. Hun tilhørte far.
-Hva skjedde med faren din? -Han døde.
Hvordan skjedde det?
Var det oss, tro?
-Jeg vet ikke. -Håper ikke det.
"Oberst Nguyen, jeg har funnet amerikanerne og elefanten."
"De må ikke forlate byen."
Radiatoren lekker. Jeg prøver å reparere den.
"Kan jeg hjelpe dere?"
"Jeg må tilbake til Saigon. De har tatt meg til fange."
Jeg skjønner vietnamesisk, vet du.
-Jeg spøkte bare. -Gjenta det, og jeg ringer generalen.
"Vi trenger mat til elefanten."
-Slutt! -Bo Tat må røre på seg.
Hun trenger mat og vann. Hun er sulten.
Og tørst!
Nå!
Gå til springvannet, så hun får drukket. Hun får mat senere!
Bo Tat, da. Hva er det du har spist?
Et øyeblikk.
"Omring dem. Angrip på min befaling."
-Hvor er det hun skal? -Nei!
Kaptein Doyle og kaptein Cahill! Hjelp!
Bo Tat!
-Få henne til å stoppe! -Kom tilbake!
Pass dere.
Herregud!
-Jeg beklager hønsene. -Vi må snu henne!
Vi må få elefanten til å snu.
Snu henne!
Kom!
Vi har ikke...
Herregud!
Nå drar vi!
Ta i!
-Kom igjen! -Vent!
Saktere, kaptein!
Løp, Farley!
-Det der lyder ikke bra. -Vi kan ikke stoppe.
De er sikkert etter oss. Den gutten var ikke alene.
De prøver å forsvinne i mengden, men de har alle samme hårfasong.
Hvor skal han hen?
-Hvor skal du? -Saigon.
-Kom hit! -Skal jeg ringe general Richardson?
Ja, gjør det! Jeg kan ringe ham for deg. Jeg lei av...
Jeg har fått nok! Jeg kunne ha dødd i et flystyrt, ble nesten lynsjet,-
-og nå er jeg dekket av elefantdritt.
Så ring gjerne general Richardson og si at jeg lå med kona hans!
Vent litt! Lå du med kona til "Drep dem alle"-Richardson?!
-Jeg trodde det var datteren. -Det ville han vel ha likt.
Poole, Saigon er den veien!
Dessuten ligger nærmeste by, Hau Bon, fem mil oppover elven.
Din eneste sjanse til å overleve er å bli hos oss.
Den er kaputt.
Hva skal vi gjøre?
Vente. Det dukker alltids opp noe. Mitt motto er "Vær tillitsfull."
Mitt motto er: "Mye krutt".
Fyll bilen med miner og granater.
Fest en utløser til døra. Når nordvietnameserne åpner...pang!
-Har vi flaks, går broen også. -Hva? Folk bruker den hver dag.
Har du glemt at dette er en krig?
Jager nordvietnameserne oss, så er det av én grunn:
For å drepe oss! Deres liv er mitt ansvar.
Så jeg beklager at jeg heller forstyrrer lokaltrafikken.
Vet du at det er de som kommer først? Tenk om det er noen skolebarn.
Har du tenkt på det? Nei! Hvorfor? Fordi sånne som deg aldri tenker!
Jeg?! Og du, da?
Vi andre risikerer livet for at du skal reise hjem med god samvittighet.
Når du står på taket med broren din og ser tilbake på militærtiden,-
-så liker du ikke det du ser. Tiden før Vietnam teller ikke.
Så du vil gjøre noe bra før du dimmer.
Men du redder ikke barn eller stopper en granat. Du velger dette!
Og derfor blir vi blandet inn!
Men det tenkte du vel ikke på? Nei!
Og hvorfor? Fordi sånne som deg aldri tenker!
Hold opp.
-Få meg opp! -Gi meg hånden din!
Gikk det bra?
Jeg er glad jeg bestemte meg for å bli.
Jeg vil ikke starte nye krangler, men hva gjør vi nå?
Som jeg sa: Vær tillitsfull.
Er det ørene mine, eller synger du dårligere?
Det er ørene dine! Jeg har alltid sunget dårlig!
"Tillitsfull"! Du visste at båten var på vei.
Jeg var først plassert i Hau Bon.
Hver onsdag kom monsieur Goddard og Marie Antoinette.
Han ga oss ypperlig informasjon om Vietcong.
Jeg elsker jo Amerika!
Du ga Vietcong ypperlig informasjon om oss også.
Jeg elsker alle. Vil dere ha litt vin?
Vin?! Dette er ikke noen vernissage!
Vårt motto er "Befri de undertrykte", ikke "Spis og vær glad"!
Jo, nå!
Hva har jeg gjort?! Jeg skulle ha vært på oppdrag med en elitestyrke,-
-ikke i "McHale's Navy" med Dumbo, mr French og brødrene Marx!
Dung lai. Det betyr "stopp".
Di. Det betyr "gå".
Prøv nå!
Bra! Du kan to av de tre viktigste ordene for elefanter.
-Det tredje, da? -Le suong di.
Det betyr "Ikke hopp opp på meg".
-Kan du ordne mer bedøvelse? -Du likte visst det?
Linh hadde rett! Du er snål.
-Poole! -Jeg kan ordne så mye du vil ha.
Vi går i land ved Hau Bon.
Så drar vi til Pleiku. Vi får bare håpe at veien ikke er under fienden.
På fredag flyr vi Bo Tat til Dak Nhe-
-og kan lede henne inn i byen klokka tolv. Bare blåbær!
Ned!
Hold dere nede!
Ikke skyt, Farley! De er for langt borte!
De treffer oss på femte forsøk! Jeg var i artilleriet.
Kjør sikksakk med båten.
Fortsett på den måten.
-Hva er det med Bo Tat? -Hun har vondt her.
Sjøsyk!
Hun spyr snart!
Når barna mine spør hva som var det verste under krigen, vet jeg det nå!
Kan du ikke sette opp farten?
Dere senker båten!
Kanskje ikke.
Hvem skulle jeg kjenne som kunne gi meg ditt hode i en pose?
Jeg spøkte. Du er som en bror for meg.
Hvordan skal jeg kunne ordne en Triumph Spitfire?! Din lille dritt!
Jeg ber om forlatelse. Jeg skal ordne det.
Sett meg over til artilleriet her. Jeg har ikke tid til å gå vanlig vei.
Den drittsekken! Et øyeblikk.
Vi er på elven Song Ba og jages av nordvietnamesere.
Hvem snakker jeg med? Barney! Står til? Hva gjør du i Hau Bon?
Vi trenger hjelp. Vi ber om artilleristøtte.
Ildgivning mot koordinatene BR35411059. En innskytingsrunde.
-Perfekt, Barney! -Nei, vi ble nesten truffet.
Vi beveger oss! Koordinatene er perfekte om ca...
Ild! Nå.
"Hopp!"
Heretter skal du hete "Den brune bomberen"!
Vil du prøve den?
Jeg fant overnattingssted.
Hva slags sted er det?
-Et gammelt tempel. -Buddhistisk?
Tamgiao, for å være presis.
Litt buddisme, litt konfusianisme og litt taoisme.
Hvorfor er det elefanter overalt?
Ifølge tamgiao er elefanten en gud.
Ikke en gud, med Guds far.
I begynnelsen var elefantene hvite.
De fløy i lufta blant skyer og regn.
En dag fløy en elefant ned og inn i dronning Maya-
-mens hun sov og drømte.
Hun fikk et barn. Prins Siddhartha Gotama Buddha.
Elefanten er Guds far.
Historien du fortalte var kjempebra.
Særlig det der om flygende elefanter. Men den ville vært bedre med:
"I begynnelsen var alle elefanter svarte."
Vi har ikke annet valg: Denne stien over passet til Pleiku.
-Er passet trygt? -Jeg vet ikke.
Vi kan spørre i byen, men 5 soldater og en elefant kan vekke mistanke.
Vi kan sende Linh. Ingen vil mistenke ham.
Nei, det kan vi ikke. Den risken kan vi ikke ta.
For meg er det ikke viktig hvem som drepte familien din. For deg, da?
Vietcong drepte mor og søster.
Men Linh vet ikke hvem som drepte far. Linh og far var på vei hjem.
Et kraftig lysglimt.
Alt skjedde så fort. Folk skrek.
Noen skjøt. Far holdt hardt rundt Linh.
Bo Tat løp. De skjøt Bo Tat.
Far og Linh falt et stykke fra hverandre. Far løp til Linh.
Men han falt. Han var skutt. Linh lå stille.
Bo Tat reddet Linh. Mennene skjøt Bo Tat flere ganger.
Bo Tat stoppet ikke på lenge.
Bo Tat reddet meg.
Var du skadet?
-Du sa at du lå stille. -Fordi jeg var redd!
Far døde fordi jeg ikke hjalp ham!
-Nei, ikke derfor. -Jeg var redd!
Alle ville vært redde!
-Det var ikke din feil, Linh. -Hvem sin feil var det da?
Folk.
Folk langt herfra.
-Folk som aldri har vært her. -Linh forstår ikke!
Hvordan kom du til Ban Don?
Amerikaner tok Linh. Lovte å ta ham med til fjellet.
Gjorde det aldri. Løy for Linh.
Jeg tar deg med tilbake til fjellene.
Det lover jeg.
Linhs far var en god far. Best i verden.
Det var han helt sikkert.
Det var han sikkert.
-"Er stien til Pleiku trygg?" -"Ja, det er den. Ingen FNL."
Jeg skulle bare pisse.
-Ville ikke vanhellige templet. -Greit.
Han ville vel skaffe mat. Uansett får de vite at vi er her.
-Jeg må hente ham ut. -Vi møtes i Pleiku.
Hvordan skal vi få flyttet gamle Bo?
-Linh lærte Farley kommandoene. -Nei, det gjorde han ikke.
Jo, men...
-Ta med deg noen. -Det var min feil. Jeg blir med.
Pussig!
-Jeg kan ikke bevege beina. -Jeg blir med.
Klokka mi.
-"Hvor er dine amerikanske venner?" -"Jeg har ikke noen."
Få henne til å gjøre fot-greia.
-Den kan jeg ikke. Hjelp meg opp. -Ta den.
Sett foten din på beinet mitt. Kan du hjelpe til? På tredje. En, to, tre.
-Jeg er oppe. -Bra!
Jeg er i tvil.
-Hun er klar. -Sint, tror jeg.
Denne veien går rundt landsbyen.
-Hit! -Jeg kan ikke svinge.
-Få henne til å stoppe, da. -Ja, ja... Di!
Nei, di...dung...
Hils mamma!
Stopp!
Stopp, ditt gærne dyr!
"Bo Tat, har du kommet for å hente Linh?"
Farley! Du er føreren.
"Du reddet meg!"
Er alt i orden?
-De slo ham ordentlig. -Så mange slag.
Så da jeg sa at dere var i Hau Bon, trodde han meg.
Sa du at vi var i Hau Bon?
Hvorfor gikk du hit?
Du ville vite om stien var trygg. Linh var den eneste som kunne gå.
Før Linh ble tatt, fikk Linh vite at stien er trygg. Stoler du på Linh nå?
Jeg stoler på Linh.
Dere klemmer mye.
PLEIKU FLYBASE
Avlyst?
-Hvordan kan oppdraget være avlyst? -Landsbyen trengs ikke.
Mens dere var på safari, ble Ho Chi Minh-veien flyttet.
-Landsbyen er ikke interessant nå. -Sier du det?
Major Pederson. Vi er jo så nær. La oss få avslutte det vi har begynt.
-Bare fly elefanten... -Hvor hen?
Til flystripa ved landsbyen? Nordvietnameserne har sprengt den.
Det fins ikke noe sted å lande med elefanten. Oppdraget er over!
-Linh og Bo Tat, da? -Hvem da?
-Gutten og elefanten, sir! -Bare send dem hjem igjen.
-Hvor skal du? -Det kan jeg ikke si.
For da må du hindre meg, hvis ikke blir du stilt for krigsrett.
Oppdraget er avlyst. Jeg tror ikke han bryr seg om det.
-Har du tenkt å stjele en lastebil? -Hvis jeg må, så.
Da kan vi like gjerne stjele et fly.
Tenker du på at det ikke fins noe sted å lande? Vi trenger ikke det.
Jeg ville jo gi dem en traktor. Hvordan skulle vi fått den dit?
Traktorer trenger ikke landingsbane. Poole?
-Vi trenger fallskjermer. -"Vi"?
Ja, kaptein. Vi.
Er dere med?
Tar du et eneste skritt mot Dak Nhe med elefanten, er din karriere over.
Kanskje vi alle trenger å gjøre en god gjerning før vi dimmer.
-"Hvilken vei tok de?" -"Over fjellet til Pleiku."
TOPPHEMMELIG
-Galskap! Bo Tat er ikke en traktor! -Viste du muligens en følelse?
Ja. Jeg syns synd på henne. Ikke si det til noen.
Det er så hemmelig at vi ikke får klartegn fra tårnet.
Full radiotaushet. Dette har ikke engang skjedd.
De tok en 123-er!
-Når? -For fem minutter siden.
Få dem til å snu! Området er fullt av fiendtlig luftvern.
"Et transportfly lettet fra Pleiku kl 6. Skyt det ned."
-Ikke vær nervøs. -Jeg har aldri hoppet før.
Ikke hun heller. Ser hun nervøs ut?
Hør her. Fallskjermen til Bo Tats kasse utløses automatisk.
Fallskjermen åpnes med en gang hun er utenfor flyet.
Dere hopper før Bo Tat. Fritt fall, tell til ti, så trekker dere.
Oppfattet?
Dere må ikke vikle dere inn i Bo Tats snorer. Land litt fra henne.
Kaptein Cahill og jeg står her til Bo Tat er ute. Så hopper vi.
-Spørsmål? -Får Linh en?
Du må bli om bord.
Linh kan få min og jeg kan bli igjen.
-Linh blir med Bo Tat! -Det er for farlig, du kan ikke.
-Du lovte å få oss hjem til fjellet. -Du og Bo Tat ses om et par dager.
-Nå må du dra tilbake med piloten. -Du løy!
Du har rett. Jeg lovte å få deg hjem, og det skal jeg gjøre.
Jeg blir her hos deg.
Jeg skal ta deg med hjem og gjenforene deg med Bo Tat.
Men du kan ikke bli med henne nå.
En til!
-Gå ned under radarhøyde. -Vi er ikke noe krigsfly.
-Det er altfor lavt til å hoppe! -Vi går opp når vi nærmer oss.
Nå! Gå opp nå!
-Alle må hoppe. -Kan du fly over landsbyen?
Ett forsøk.
-Vi hopper nå! -Gjør dere klare.
-Forandring i planene. -Vi nærmer oss!
Klare!
-Klare? -Hopp!
Jeg har glemt noe der inne. Jeg er kontorrotte, sitter ved skrivebordet.
Dette er vel herlig?
Full fart!
Morsomt?
Hold deg fast.
Godt tak!
Jeg ordner det.
Gud skje lov!
"Målet snart i sikte, kamerat Quang."
"Målet i sikte. Venter på ordre."
"Kamerat Quang?"
"Ikke skyt. Jeg vervet meg ikke for å skyte elefanter.
"La den være."
Kjære Gud, hvis jeg klarer meg, skal jeg aldri lyve mer.
Du er død, Farley! Jeg skal drepe deg, det lover jeg.
Å, Gud!
Linh liker å få klemmer!
Pass dere.
-Er hun like hel? -Alt er topp.
Hvor er H.A.?
Hent en stige!
-Rygg henne ut. -Du skal gjøres klar til seremonien.
Slipp våpnene!
Dere fraktet elefanten langt. Svært imponerende. Gratulerer.
Synd at dere har hatt så mye bry til ingen nytte.
Var jeg deg, hadde jeg stukket av.
Elefanten skal dø.
Slipp våpnene!
Oppfattet, Whisky Tango. Kom.
Crossbow 6, over og ut.
Hva sa han?
Den glade nyheten: Tilfangetagen av Nguyen gjør oss til helter.
-Og den dårlige? -Veien er flyttet hit igjen.
Pederson vil at du skal bli her.
Forferdelige dårlige nyheter.
-Jeg må dra min vei nå. -Du trives ikke her.
Tvert imot.
Jeg trives bedre her enn noe annet sted.
Du liker ikke Linh.
-Det vet du at ikke er sant. -Hvorfor skal du dra, da?
Du må være der du hører hjemme, og jeg må være der jeg hører hjemme.
Kommer du til å glemme Linh?
Ikke før jeg glemmer hvordan man puster.
-Ta vare på deg selv, Linh. -God tur hjem!
-Lykke til. -Takk.
-Jeg håper å havne i Spesialstyrken. -Godt jobbet, soldat.
Trenger du noen gang noe...
Sam.
Når du står på taket med broren din...
Kommer du nok til å like det du ser.
-Kan du passe Bo Tat? -Ja, jeg passer Bo Tat. Ha det moro!
Jeg har sett en drage Jeg har sett en hage
Ja, alt det har jeg sett! Jeg har sett en peanøttstand
Filmen er bygd på en sann historie
Men alt det er jo ingenting mot en flygende elefant
Når jeg ser en flygende elefant
Tekst: Kari Marstein